ПРОБЛЕМНІ ПИТАННЯ ДОПУСТИМОСТІ ДОКАЗІВ ПІД ЧАС ВИЗНАЧЕННІ АБО ЗМІНИ ПІДСЛІДНОСТІ - ЛУК’ЯНЧИКОВ, Євген; ТЕЦЬКА, Інна (Науковий вісник Дніпровського державного університету внутрішніх справ, 2024)
У статті зазначено, що інструментарієм пізнавальної діяльності у кримінальному провадженні були і залишаються слідчі (розшукові) дії, за допомогою яких відбувається формування судових доказів. Здійснено аналіз норм чинного законодавства, слідчої і судової практики щодо визначення допустимості доказів, отриманих під час розслідування кримінальних проступків, а також у разі зміни підслідності органу досудового розслідування. Звернуто увагу на дотриманні під час збирання доказів належної правової процедури, яка є однією з процесуальних гарантій забезпечення законності кримінального провадження. Наголошено на недопустимості доказів у разі, якщо вони отримані слідчим, не уповноваженим на це провадження, або неправильного визначення підслідності прокурором. Наголошено, що постанова прокурора про доручення здійснення провадження іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування повинна бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яке здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих в результаті проведеного досудового розслідування доказів з позиції допустимості. Запропоновано визнавати очевидно недопустимими докази, якщо вони були отримані внаслідок порушення прокурором порядку визначення або зміні підслідності.