«МОВА ВОРОЖНЕЧІ» В УКРАЇНСЬКОМУ ТА АНГЛІЙСЬКОМУ ОНЛАЙН-ДИСКУРСАХ - ЯРОШ, Анна (Науковий вісник Дніпровського державного університету внутрішніх справ, 2024)
Дослідження полягає в аналізі лінгвістичних засобів вираження «мови ворожнечі» на прикладах українського та англійського онлайн-дискурсу. Наукова новизна полягає в тому, що це дослідження є одним із перших, в якому комплексно проаналізовано лінгвістичні вияви «мови ворожнечі» як в українському, так і англійському онлайн-дискурсі. У статті розглянуто наявні дефініції поняття «мова ворожнечі» як в законодавстві, так і в працях лінгвістів. Визначено, що головною ознакою риторики ворожнечі є диференціювання людей на «своїх» та «чужих». Проаналізовано лінгвістичні засоби виявів «мови ворожнечі» на прикладах українського та англійського онлайн-дискурсу. Визначено спільні та відмінні риси у виявах «мови ворожнечі» в онлайн-дискурсі. Серед спільних рис можна виділити: прямі або завуальовані заклики до насильства та дискримінації; твердження про кримінальність та неповноцінність тієї чи іншої релігійної чи етнічної групи (використання нетолерантних слів, слів-ярликів); створення негативного образу етнічної, релігійної чи певної соціальної групи, згадування у принизливому, образливому контексті (використання нетолерантних слів, слів з негативною конотацією, негативно забарвлених емоційних епітетів); поділ на «Ми-групу» і «Вони-групу» (використання конструкцій протиставлення і порівняння, яскравих прикметників із позитивним і негативним значенням, де «ми» – завжди позитивні, а «вони» – навпаки, негативні). Серед відмінних рис, зважаючи на проаналізований матеріал, можна зазначити, що в англійському онлайн-дискурсі більше виявів «мови ворожнечі», що ґрунтуються на расовій нетерпимості. Перспективи подальших досліджень вбачаються в узагальненні особливостей здійснення лінгвістичного дослідження, зважаючи на специфіку «мови ворожнечі» як українського, так і анлійського онлайн-дискурсу.